EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
ÖNSKA NÅGOT
Det finns ingen luft.
Vad är det som pågår?
Var det en obemannad rymdstation?
Men enligt ritningarna ska det finnas en syregenerator.
Kanske det, men det är ändå vakuum.
Det är ingen här.
Kan nån kontrollera den från jorden?
Jag ser inga tecken på kommunikation.
Är det en självstyrande rymdstation?
Då kommer mikrodrönarna att utlösas automatiskt.
Fasen!
Vad händer, 002?
Den jäveln. Han är överallt!
Jag går inte på det där igen!
Fasen!
Han får inte komma nära 009 och 004!
Vad händer?
Leveransen är klar. Rymdstationen byter kurs!
Den byter kurs.
Om ytterligare femton minuter kommer kapslarna med mikrodrönarna
att släppas.
Bara femton minuter?
Ta det lugnt. Koncentrera er på att hitta syre.
Jag letar upp syregeneratorn.
004, gå till kommandobryggan.
Uppfattat!
-Vad är det här? -Kapslarna.
Är mikrodrönarna inuti dem?
Ja. Om de kommer ut kommer mänskligheten att utplånas.
-003, visa vägen. -Uppfattat.
003, är du säker på att det är här?
Absolut.
Härifrån bör du kunna lossa på modulerna och kontrollera stationen.
Kanske det, men vad är det egentligen jag ska göra?
Inget kontrollbord, inga monitorer?
Är den inte byggd för manuell styrning?
Det måste finnas en huvuddator som styr stationen.
Om jag kan ta över den...
Hur ska du lyckas med det?
Få se...
Om den är utformad enligt ritningarna... Här kanske?
009 här. Jag har kommit fram till maskinen.
Det är syregeneratorn.
Okej. Den är i gång, men det genereras inget syre.
009, du hinner inte fundera på det. Kan du släppa ut syret?
Finns det ens nåt syre?
Nej, 009!
Maskinen innehåller rent syre.
004? Ser du mig?
Ja. Jag har tagit kontroll över stationen.
Håll i dig. Jag skickar ut syret.
Vad tror du?
Det är tunnare luft än på Mount Everest men det borde räcka för oss.
Ja. Men, 004, hur lyckades du överta kontrollen?
Snälla. Vill man, så kan man.
Jag fattar. Kopplade du in dig själv?
Det är snabbare och lättare än att krångla med mackapärer.
Kan du ändra kurs om du nu har kontroll över rymdstationen?
Ja. Vänta lite.
009, syret från generatorn går till modulen i mitten.
Va?
Kan det vara nån där?
Jag vet inte, men vi får ta reda på det.
Uppfattat. Jag ser efter.
Uppfattat. Jag lossar på alla överflödiga moduler.
Jag lossar solpanel ett och två.
Lossade.
Panel nummer tre och fyra står på tur.
Uppfattat.
Nu lossar jag panel tre och fyra.
002, vi har säkrat syretillförsel.
Jag kommer!
Lättare sagt än gjort.
Hur kan du förutse mina handlingar?
Kom tillbaka!
Du kommer inte undan!
Vill du komma in här måste du ta dig förbi mig först!
Jag slår av strömmen i modul tre. Jag stänger skottdäck.
Blev du förvånad, 004?
Du verkar tro att du hade tagit över kontrollen.
Men det var jag som infiltrerade den.
Jaså? Du kämpar fortfarande emot?
Men hur länge orkar du?
Vad är det, 004?
Det låter som 009, eller hur?
Va?
Jag förstår. Ni cyborger kommunicerar via hjärnvågor.
Vem är du?
Steven Archimedes.
Nej, jag borde nog kalla mig själv Professorn.
Professorn.
Du har rest långt. Varsågod och stig på.
-Var är du? -Här.
Hur många år sen var det egentligen jag talade till en människa senast?
Så du är Professorn?
Hur mycket syre har 002 kvar?
Nästan inget alls.
Snart tar både syret och bränslet slut.
I den här takten...
Din kamrat är obetänksam.
Pratar du om 002?
Han försöker visst förstöra min terminal med rymdskrot.
Det vore rena självmordet.
För mig vore det rena barnleken att undvika kringflygande rymdskrot.
Det går att räkna ut rent matematiskt.
Du må vara ett matematiskt fenomen men du kan inte hålla koll på allt.
Jag undrade vad han hade tänkt ta sig till
men han försöker bara klara livhanken.
-Vilken besvikelse. -Du har fel.
Han kommer inte att ge upp.
002 ger aldrig upp!
Din matematiska färdighet mot min hastighet.
Det handlar om vem som är snabbast!
Klara, färdiga...
...gå!
Är syret och bränslet slut?
Jag lämnar resten åt dig, Joe.
Ska det där vara en seger?
Jag förlorade bara en terminal. Typiskt människor.
Härstammar du inte själv från den mänskliga rasen?
Sant. Vi föddes av människor. Men vi är inte människor.
Menar du att ni är människor som har gått igenom tvångsevolution?
Tja...
Det vet jag faktiskt inte själv.
Men genom historien har vi levt vid människans sida.
Nej. Historien som koncept var faktiskt nåt vi gav till er människor.
Gav ni det till oss?
Och inte bara historien.
Kunskap, ekonomi, religion, statsmakt, ideologi.
Vi gav er allt det, och i och med det har vi främjat er utveckling.
Men vi verkar ha skämt bort er.
Mänskligheten har börjat motverka våra syften.
Vi måste korrigera det.
Är det därför ni ska släppa viruset?
Planen är även till förmån för människor.
Om vi inte gör det kommer de snart att dö ut.
Det är inte sant!
Inser du vad du gör, 009?
Om du skjuter mig finns det inte längre nåt hopp för mänskligheten.
Har du glömt vem det var som släppte in dig här?
Förr i tiden reagerade människor som upptäckte oss på ett av två sätt:
Antingen avgudade de oss, eller så fruktade de oss.
Bland de som fruktade oss fanns även såna som försökte förgöra oss.
De spetsade våra hjärtan med pålar, de halshögg oss
och sköt oss med silverkulor.
Och de var inte helt fel ute, vi är ju levande varelser.
Det går att döda oss.
Därför måste vi försvara oss, som vi gör nu.
Kan The Blessed känna rädsla?
Då kan vi utnyttja det.
004, hur kunde du undfly min makt?
Blir du rädd nu?
Jag vet inte hur många århundraden du har levt
men jag verkar vara bättre på att kontrollera mina känslor.
Har du inget att säga? Måste ha varit ett känsligt ämne.
Jag har inga känslor.
Därför känner jag ingen rädsla.
Professorn, av alla medlemmar från The Blessed som jag har träffat
är du den mest känslosamme.
Hans hjärnvågor försvinner. Fortsätt.
Reta upp honom, 009!
Du kom hit för att fly från allt som kan skada dig.
Du flydde till säkerheten i den här buren.
Du är rädd för människor, Professorn.
Fel.
Nu har du din chans!
Gör det, 009!
Rymdstationen är tillbaka i normalläge.
Jag lossar de sista delarna.
Uppfattat.
Nå? Hur blir det, Professorn?
Jag kan fortfarande rädda ditt liv.
Jag fruktar inget. Inte ens döden.
-009, ta dig till luftslussen! -Okej!
002 räknade ut hans kurs när han krockade med rymdskrotet
så att han kunde ta sig tillbaka till rymdstationen.
Man ser det inte på honom, men han är listig som en räv.
Hur mår 002?
För att sänka syrekonsumtionen har han försatt sig själv i sömnläge.
Han vaknar så fort han får luft.
Jet!
Ge mig ingen god morgon-puss, Joe.
Alla moduler har lossats.
Och jag har hållit tillbaka kapselsläppet.
Nu startar vi motorn och åker härifrån.
004, kom hit.
Håll ut.
Nån försöker ta kontroll över stationen.
Va? Överlevde Professorn?
Hans förmågor skiljer sig lite från de andra The Blessed-medlemmarna.
Jag känner inte av några känsloförändringar.
Är det nån annan? Var är han?
Jag känner inte av nån inne i rymdstationen.
Kommer signalerna från jorden?
Fasen! Är vi tillbaka på ruta ett efter allt det?
Nej, nu är vi redo.
Om vi kan starta motorn innan han tar över...
Precis. Då vinner vi!
Jag ställer in den slutgiltiga kursen. Jag kommer så fort jag är klar.
Uppfattat. Sätt i gång, 004!
Kan ni kontrollera vår rymdkapsel?
Vi vill inte brännas ihjäl det sista vi gör!
-Allt ser bra ut. -Ja.
Nu känner jag mig lugnare.
-Vad i hela...? -004, vad är det som händer?
Jag kan inte åka härifrån.
Vad pratar du om?
Så fort jag släpper taget kommer den andre att överta kontrollen.
Då handlar det inte längre om att bara styra bort den från jorden.
Då släpps mikrodrönarna ut.
Dessutom har jag redan bestämt mig för att styra stationen ända till slutet.
Jag kommer och räddar dig!
Kom inte!
Ni hinner inte.
Men du kommer ju att...
Vi ses.
Gör det inte, 004! Det måste finnas nåt annat sätt!
Det gör det inte.
Heinrich!
Översättning: Marie Karlsson